"Úgy éreztem, mintha egy óriási szakadék szélén álltam volna, és nem volt senki, aki visszahúzzon. Senki, akit érdekeltem volna, vagy aki egyáltalán észrevett." - Titanic (Igen, láttam a filmet, nem ratyi, aki azt mondja, nem látta és nem sírt a végén, az hazudik.) Outfit – Music
Kellemetlennek éreztem, mégis megadtam az alaphangot a Harry Potteres utalással, egyből reagáltak apus haverjai, mint kiderült, ezzel a módszerrel menekült el egyszer otthonról McKenna is. Bár a káromkodós részt nem igen tudta hova tenni, nem tudta értelmezni, mint jelent, hogy felnőtt az ausztrál fasz, de mivel megkönnyebbültem, hogy nem égtem be, így annyiban hagytam a dolgot és jót nevettem a Delaney által mesélt sztorin. Apus válaszára pedig, miután rávertem az asztalra ismét felnevettem, meglepett, hogy ennyire képben van ő is a HP világával, függetlenül attól, hogy nem lehet zavarba hozni a mai világ divatjaival és játékaival kapcsolatban. Ennyi, jó fej apám van, bátortalanul meg is fogtam a vállát nevetés közben, de csak egy kis ideig, nem tudtam, mennyire menő az érzelgősködés haveri körben. - Csak vitt magával a lendület. Nem vagyok nagy ivó. – válaszoltam végül, próbálván megnyugtatni az öreget, viszont Dave dícsérete tökre zavarba hozott. Aly többet lógott apa haverjaival, érthető is, hiszen idősebb, még ha három évvel, de akkor is, persze menőbb is nálam. Egyből lefordítottam a fejem és a cipőmet bámulva próbáltam leplezni a zavaromat, főleg, mert Delaney és Ames szókindóbb is és jobban szeretnek kötöszködni, de mondjuk ez az én észrevételem, aztán lehet, hogy ez nem így van. Ames bácsitól amúgy is viszolygok kicsit, mintha minden rámnehezedő tekintetével sugallná, hogy tudja, bejön nekem az unokahuga. Ijesztő. - Igen, azért is izgalmas, mert folyamatosan fejlődik az ember, ha egy kicsit is ellustul az ember, akkor lemarad. – lelkesedtem fel, ahogy Ames bácsi elmondta a tutit, egy pillanatra meg is feledkeztem arról a szorongásról, amit a társaságában érzek, hiába, az informatika, mint téma, mindent felülír. Már éppen válaszoltam volna Mckenna kérdésére, mikor Delaney a szokásos kötözködős stílusában beszólt, bár nem bántott meg vele, hiába állt ki mellettem Dave bátyó, nem éreztem sértésnek a dolgot. - Ha én egy gyárban kötök ki, az azt jelentené, hogy meghalt a számítás technika vagy a Skynet nyerte a háborút és John Connor elbukott. – válaszoltam mosolyogva a fiatalabb havernak, remélve, hogy remekül kivágtam magam, bár egy újabb filmes utalás már lehet tényleg sok lesz a körnek. - Köszönöm. Igyekszem. – mosolyogtam visszafogottan apus felé, mikor figyelmeztetett a mértékre, biztos vagyok benne, hogy anyu szíjat hasítana a hátunkból, ha részegen állítanék haza. - Egészségünkre. A következő kör az enyém. Kaptam egy kisebb bónuszt a könyvtári melómért. – emeltem meg a sörömet, próbálván olyan menőnek és jó fejnek tűnni, hogy egyből belopjam magam a társaság szívébe. - Na és hogy van Silas és Scarlet? Rég láttam őket. – néztem Dave bácsira, miután kortyoltam egy szerényet a sörömből, bár nem a megszokott márka az, amit szívesen iszogatnék, de azért le lehet nyelni ezt is. Jobb szeretem a Corona vagy Miller söröket.
Get it wrong is human habit. Blaming the computer is even more human.
★ foglalkozás ★ :
Tanul/rendszergazda
★ play by ★ :
Tanner Buchanan
★ hozzászólások száma ★ :
16
★ :
Re: Faith and Misery
Szomb. Júl. 13 2024, 12:21
Music: holiday NPC: én vagyok mindenki is (8 Mission: itassuk le a tökit Location:Bob kocsmája, Staten Island, NYC Warning: csúnya beszéd, minden is, stb.
Ahogy Evan megszólalt, és elkezdte mondani azt a harrypotteres marhaságot, rögtön mindenkinél beütött a Deja Vu. Azonnal az aussie kölyökre néztünk, aki csak ártatlan képpel kortyolgatta tovább a sörét. - Na neee!!! Hát tényleg itt az utánpótlás, és felnőtt az az ausztrál fasz! - McKenna is kb pontosan ezt mondta nem olyan túl régen, amikor Reilly megkérdezte tőle, hogy megengedték-e neki otthon, hogy takarodó után velünk iszogasson. - magyarázta Dave Evan-nek, mire is célzott Ames az előbb. - "Tudod, hogy sötétedés után már nem mehetek sehová. Kiszöktem. Pontosabban... Ames és Delaney jöttek értem a repülő Angliával, amit Sharkey-tól kértek kölcsön." Erre a faterod: "Faszodat kérték! Ellopták a kis szemetek. De mivel elhozták vele a kis porbafingót, nagylelkűen megbocsátottam." - idézte Delaney félelmetesen szóról szóra. Mostanában mindenki tele van meglepetésekkel. Rohadtul utálom őket, szóval leszokhatnának róla. Minden szempár újra a fiúra szegeződött, amikor rábaszott egyet az asztalra. - Azért csak mértékkel, kis Potter. Egyikünk sem akar anyádtól rivallót kapni. - én meg aztán különösen nem. És hát ki vinné el a balhét? Én! Nem a gyerek. Nem ez a négy kutyaszar. Én! - Rendes kölykeid vannak. - vigyorgott a gyerekre. Nem téved ez az önjelölt gitároktató hacker viking. Jól sikerültek. Büszke is vagyok rájuk, csak nem mondom túl sokszor, nehogy elszálljanak maguktól. Tudják, hogy apuci jó arc, de azért nem esik túlzásokba. - Az IT vonalban most jó pénz van. És valószínűleg sokáig keresett szakma marad, ahogy a technika egyre tovább fejlődik, az ember pedig egyre nélkülözhetőbb lesz. - És ebben is akarsz elhelyezkedni? Vannak terveid? - Vagy meglesz a papírod, felrakod a polcra, tanulsz helyette valami tök mást, aztán a végén mégis egy gyárban végzed? - Ritka nagy paraszt vagy... Közben Bob megérkezett a kikért sörökkel. Egy üveggel továbbítottak Evan-nek is. - Aztán ne ám megártson, öcsipók. - vagy a két csaj elás.
Time is definitely money, so if you screw up a day,
you may not get a chance to go back
and redo that day.
★ foglalkozás ★ :
Motorbolt tulaj / Mindenki apja
★ play by ★ :
Michael Rooker
★ hozzászólások száma ★ :
6
★ :
Re: Faith and Misery
Kedd Júl. 09 2024, 23:41
A banda & Evander
"Úgy éreztem, mintha egy óriási szakadék szélén álltam volna, és nem volt senki, aki visszahúzzon. Senki, akit érdekeltem volna, vagy aki egyáltalán észrevett." - Titanic (Igen, láttam a filmet, nem ratyi, aki azt mondja, nem látta és nem sírt a végén, az hazudik.) Outfit – Music
Kocsmába. Én. Még mindig ezen gondolatok járnak a fejemben, ahogy belépünk az ivóba édesapámmal, aki már szinte úgy remeg az izgalomtól, mintha én lépnék be egy informatikai szaküzletbe, hogy ott aztán okoskodhassak az eladókkal szemben. Valószínűleg apámat sem az alkohol iránti vágy mozgatja, hanem a társaság és maga a helyszín. Mindig is oda volt a régi dolgokért, nem is tudnám elképzelni őt egy klubban vagy egy estélyen, ez az ő és a haverjai közege, amivel nincs is semmi baj, sőt, a gondolatra egy akaratlan félmosoly is felkúszik az arcomra. Az egyetlen kérdés, hogy engem mi a fenéért kellett elrángatnia? Meglepve, sőt néha fintorogva figyeltem, ahogy kétes alakokkal pacsizik le, volt, akit életemben nem láttam, de szigorú tekintetéből leszűrtem, nekem is le kell bratyiznom velük. - Üdvözlöm. Mi a pálya rája? Ha kicsi a tét, a lelkem sötét. – játszottam a lazát, vagy nem is tudom, mit csináltam éppen, az idősebbeknek tisztelettel köszöntem, a fiatalabbaknak adtam a menő arcot, vagyis remélem, hogy az voltam, nem akartam apust szégyenbe hozni, hiszen itt őt tisztelik, mindenki apja ő. A szarcsimbókok megnevezésen püffögve nevettem fel, de gyorsan a szám elé kaptam a kezem és köhögést imitáltam, úgy néztem szét a kerthelyiségben, majd odahúztam magamhoz az öregem mellé egy széket. - Sziasztok. – köszöntem mindenkinek, miután lepacsiztunk, majd figyeltem csendben a fricskákat, amiket egymásnak adogatnak. Az értelmes beszélgetés között megbújó régi módi beszólások egyszerre voltak érthetetlenek számomra és mégis egy kicsit bájosak. Fingom nem volt arról, hogy miről beszélgetnek, hobó, mi az a hobó? Shaw? Biztos olyan régi módi stílusú beszólások, amiket ma már nem használnak az emberek. - Hát tudod, azzal a repülő autóval, amivel a Harry Potterben szöktették meg Harryt és…khm..hagyjuk. – válaszoltam arra a kérdésre, hogy szöktetett ki az öregem, de a lelkesedésem gyorsan alábbhagyott, hiszen elfelejtettem, hogy nem a saját haverjaimmal vagyok és tuti nem örülnének egy ilyen kockás utalásnak, nekem meg menőnek kellene tűnnöm, hogy apust ne hozzam szégyenbe. Dave mondandójára felvontam a szemöldököm, hozzá szoktam már a stílusukhoz, mindig így beszélnek egymással, de velem szemben eddig még nem trágárkodtak ilyen nyíltan. Ez azt jelenti, hogy bevettek a bandába? Én is egy lehetek közülük. - Ez az, igyunk baszki! – csaptam az asztalra, miután apus közölte, hogy ihatok, amit akarok, de miután fellelkesültem, ismét megbántam, hogy megszólaltam. Lehet be kellene inkább fognom. Delaney kérdésére kaptam fel végül a fejemet, ő volt KcKenna után a legfiatalabb a társaságban, a külsőjén is látszott, bár annyit nem dumáltam még vele, mint Dave-el. - Most fogok majd végezni hálózatépítő és rendszergazda szakon. – válaszoltam szűkszavúan, majd résnyire nyitottam a számat, hogy megkérdezzem, látta-e, hogy újranyomtatják majd a Rozsomák köteteket a készülő Rozsomák – Deadpool crossover tiszteletére, de végül elvetettem a dolgot, ígyis eléggé leégettem már magam. - Jó lesz az, amit ti isztok. – mondtam, majd hátradőltem a székemben és inkább szétnéztem, remélve, hogy elmerülnek egymás társaságában és elfelejthetjük, hogy én valaha is megszólaltam.
Get it wrong is human habit. Blaming the computer is even more human.
★ foglalkozás ★ :
Tanul/rendszergazda
★ play by ★ :
Tanner Buchanan
★ hozzászólások száma ★ :
16
★ :
Faith and Misery
Hétf. Júl. 08 2024, 14:47
Music: holiday NPC: én vagyok mindenki is (8 Mission: itassuk le a tökit Location:Bob kocsmája, Staten Island, NYC Warning: csúnya beszéd, minden is, stb.
Úgy döntöttem, hogy ma elviszem magammal Evan-t egy ilyen szokásos haveri sörözgetésre Bob-hoz, hogy ne otthon üljön egyedül, ha már egyszer Amy és Aly is anya-lánya programot tartanak. Ami gondolom sokba fog fájni apucinak, de legalább addig sem nő ki a fű egyikük segge alatt sem. A kerthelyiséget választva gyorsan lekoccoltam mindenkivel (természetesen Bobbal, és a többi meg nem nevezett törzsalkesszel is), majd jeleztem a gyereknek, hogy ő is szépen tegyen így. - Csá szarcsimbókok. - dobtam le magam az egyik üres székre. - Végre ide toltad a rusnya képedet. - Az atlantai hobót hol hagytad? - Reilly kihagyja a mait, mert Emmácskával van. - Jól teszi. - Én is ezt mondtam. Törődjön csak a kislánnyal, ha már egyszer végre talált valakit, akit szeret, és viszont. Annyi szarságon mentek keresztül az utóbbi időben, hogy az egy életre is elég lenne. Had élvezzék ki, hogy nyugi van. - majdnem mindketten fűbe haraptak, nem is egyszer. - Éljen a Shaw mentes élet. Egyetértőn bólintottam Delaney megjegyzésére, aztán alig észrevehetően intettem, hogy aztán innentől hanyagolják ezt a Shaw témát most. Nem Evan-re tartoznak a részletek. Szar példát mutatnék a gyereknek, hogy asszisztáltam egy korrekt kis kivégzéshez. Mindegy, hogy megérdemelte-e az a rohadék fasz vagy sem, attól még gyilkosság. - Cserébe elhoztam nektek a fiamat. - böktem a fejemmel az említett felé. Bemutatnom nem kell, mert lassan ezer meg egy éve ismerik egymást. Még ötéves forma kis szaros volt, amikor Reilly és Dave már hozzám csapódtak. Aztán szép sorban jöttek a többiek, Ames, Delaney, McKe... - Hát beszarok. McKennának az évben már másodszor is karácsony van! Új kis töki a láthatáron! - Csá, Evan! Apád hogy csempészett ki? Nem lövik még a pizsit? - Hé, Bob! Hozz légyszi sört ennek a két pöcsfejnek is! Vagyis... remélem nem üdítőzni jöttetek. - Nem-nem. Minek nézel te minket? Nagykorú. Azt iszik, amit akar. Addig se otthon rohad a seggszagú barlangjában. - Na erre inni kell! - Te most amúgy mit is tanulsz? Nézett rá Delaney kérdőn. Meg sem lepődtem. Ő a múltkor a lányomat is simán kiskorúnak nézte. Ezek után csodálkoztam volna, ha képben van Evan egyetemi tanulmányaival. Néha nem tudom, melyik bolygón él ez a seggfej.