udom jól, hogy nem kellene túlparáznom ezt az egészet, de közben meg mégis azt érzem, hogy rám szakad a világ. Néhány hónapja még csak az épület ajtaja előtt vittem a kutyákat a parkba sétálni, most meg itt vagyok bent az egyik penthouse-ban és háziasszonyként kell helytállnom úgy, hogy egyedül vagyok erre a feladatra. Azzal próbálom nyugtatni magamat, hogy ettől nehezebb próbatételeken is túlestem már, és még mindig élek, úgyhogy nem lesz ez olyan vészes talán, meg ha Caesar kedveli Kimyt, akkor biztosan nagyon jó fej – ezt kell szem előtt tartanom. Igyekszem túltenni magamat a kezdeti zavaromon, nem szeretném, ha egy ügyetlen tini csaj benyomását kelteném – bár vélhetően már késő, de innen szép nyerni. – Jaja – mosolygok rá vissza, amikor zárul az ajtó. - Hát – vakarom meg a fejemet az arckifejezését látva – igazából az üzleti dolgokról nem nagyon tudok sokat, csak úgy nagy vonalakban szokott mesélni és te határozottan egy visszatérő szereplő vagy ilyenkor – magyarázom mosolyogva, miközben meglepődöm azon, hogy miként sikerült ennyi szót kipréselnem magamból. Határozottan fejlődőképes vagyok, menni fog ez. - A víz olyan snassz, aztán ha van itt egy csomó minden Caesarnek, akkor ki is használhatnánk a lehetőséget – szélesedik ki a mosolyom egy vigyorrá. Meg ha már alkalom van, akkor miért ne lehetne csinálni bármit, mert az oké, hogy ha hazaesek a suliból, akkor nem valószínű, hogy magamba akarok dönteni bármilyen koktélt, de már magamon tapasztaltam, hogy egy kicsi alkohol is szuper hangulatot tud csinálni, még akkor is, ha zárkózottak a felek. – De oké, van víz természetesen. - Ám legyen, akkor feláldozom magam és iszom egyedül koktélt – egyezem bele végül nevetve. Tök finomak ezek a kreálmányok, és én nem is tudok igazán egyet sem normálisan megcsinálni, így örömmel veszem, hogy megmutat néhány trükköt. – Szuper lenne, akkor taníts mester! – mondom már sokkal nyugodtabban. Először a pohártartóról leveszem a tiszta poharat, majd a hűtőből kiveszek egy palackos vizet és kitöltöm neki. Ezt követően kirakom a pultra a koktélhoz szükséges eszközöket, az italok ott vannak a mögöttünk levő fali polcon, így könnyen hozzáférhető bármelyik; jégkocka a mini hűtőben van a pult alatt, de azt most nem fogom előszedni, ki tudja, hogy kell-e. – Ha bármi szükséges még, akkor valahogy megkeressük – teszem hozzá elgondolkodva. A tanulmányaimra vonatkozóan felelek a kérdésére. - Földrajz szakon voltam, igazából meteorológus lehetnék vagy kutató, ilyesmi… - válaszolom nagy vonalakban, nem tudom, hogy mennyire érdemes belemenni a témába, mennyire hozzáértő, de szerintem ez így pont elegendő egyelőre. A kutyás megjegyzésemmel viszont megütöm a jackpotot, érzem. - Nem egyszerű velük – bólogatok egyetértőn. Főleg, ha többen vannak, akkor rémálom is tud lenni a sétáltatásuk. – Oh komolyan? – csillan fel a szemem, mikor a kutyájáról beszél. – Itt nagyon sokan vannak a parkban és sajnos könnyen rá tudnak fixálódni egy-egy mókusra, igen. Nekem is vannak ilyenek, azokkal eléggé nehéz, de minden megtanítható – mosolygok rá bíztatóan. – Csak nagyon sok idő sajnos és rengeteg energia – teszem hozzá. A tapasztalat mondatja velem, mert bár senki se kért még rá, kénytelen vagyok valamilyen módon kordában tartani azokat, akiket sétáltatok, így bizonyos dolgokat meg is tanítok nekik a könnyebb élet érdekében. – Egyszer majd én is szeretnék egy sajátot… - mondom elmerengve - …ha Caesar is készen áll majd rá, akkor talán lesz egy kutya gyerekünk. – Csak kicsit lettem ettől a gondolattól zavarban, meg amúgy is, vele nem is beszéltünk még komolyabban erről, Kimynek meg kikotyogom csak úgy, de hát nem tudok mit csinálni, nekem eléggé gyakran eszembe jut. – Be szoktad vinni a bárba vagy otthon vár, míg dolgozol? – Nem tudom, hogy kutyabarát-e az Emperor, de végül is nem sok esélyt látok rá, aztán ki tudja…
I'm not crazy, my reality is just different, than yours
★ foglalkozás ★ :
dog whisperer
★ play by ★ :
Emma Watson
★ hozzászólások száma ★ :
128
★ :
Re: la première rencontre
Szer. Aug. 28 2024, 21:52
Tyra & Kimberly
Igazán furcsa ez a csend ami körülölel minket egy ennyire zajos és nyüzsgő nagyvárosban. Főleg úgy, hogy én tényleg nem ehhez vagyok hozzászokva. Általában a barátaim is mind nyüzsgő személyiségek, ugyanúgy ahogyan a munkatársaim is. Ez valamilyen szinten már szakmai ártalomnak mondható nálunk. Most mégse igazán tudom, hogy mit mondhatnék. Viszont Tyra információja Caesar érkezését illetően valamelyest megtöri a csendet, mégha nem is úgy ahogyan azt szerettem volna. - Persze, hogy megoldjuk. Legalább több időnk marad jobban megismerni a másikat. – mosolygok rá végül. Nem szeretném ha azt gondolná rólam, hogy valami gonosz nőszemély vagyok aki még csak szóba sem akar vele állni amikor nincs itt a párja. Mert most az egyszer tényleg szeretném megismerni azt a lányt, aki sikeresen elcsavarta Caesar fejét. Az eddigi „barátnői” nem igazán érdekeltek, de most úgy vettem észre, hogy Tyrával más a helyzet. Ő sokkal komolyabb és talán megfontoltabb is ahhoz, hogy egy kis komolyságot ültessen el Caesar fejébe. - Csak nagyjából? – vonom fel kérdőn a szemöldököm, miközben megcsillan a szememben a játékos cinkosság fénye. Igazán aranyos és némileg félszeg lány, így kétlem, hogy tisztában lenne azzal, hogy mekkora hatása van a férfiakra. Nagyon sokan, köztük szerintem Tyra is, azt hiszi, hogy egy férfit csak egy olyan lány tud könnyen megszerezni magának, aki minden alkalommal egy „végzet asszonya” szerepben tündököl. Pedig, ha tudná, hogy nagyon sok esetben a férfiak azokat a lányokat szeretik igazán, akik csak a boldogságukban tudnak kiteljesedni. Akiket az Ő szerelmük lobbant lángra igazán. - Igen. De ez miért ilyen meglepő? – kérdezek vissza kapásból. Nagyon sokan azt gondolják, hogy ha valaki az ideje nagy részében egy bárpult mögött áll és italokat készít akkor az általában szeret is inni. Én pontosan az a típusú ember vagyok, aki ok nélkül nem iszik alkoholt. Teljes mértékig megfelel nekem a víz is ahhoz, hogy beszélgetés közben elkortyolgassam. - Ez igazán aranyos tőled, de teljesen jól megleszek a vízzel. Viszont neked csinálhatok valamit. Sőt, ha gondolod vagy szeretnéd, akkor meg is mutathatom hogyan kell csinálni. – ajánlom fel egyből majd még hozzáteszek egy gondolatot. - Majd valami olyat mutatok, amit még Caesar se tud és akkor lesz mivel még inkább lenyűgöznöd. – mosolygom lelkesen. Elég jó érzékkel sikerült neki rátapintani az egyik olyan témára amivel bármikor le lehet venni a lábamról és amiról órákon keresztül megállás nélkül tudok csacsogni. De ahogy egyre inkább haladunk előre a beszélgetésben és a lakásban is, úgy fest nekem is sikerült, még ha véletlenül is, de egy olyan témára rálelnem, ami Őt is legalább annyira lelkesíti mint engem. - Valóban? És mit tanulsz? – érdeklődöm kíváncsian, miközben elérve a nappalit, leteszem a táskám a kanapéra, mintha csak otthon lennék. - Igen, arról már hallottam. Az egy igazán jó móka, tapasztalatból mondom. – nevetem el magam amikor eszembe jut egy eset, amikor éppen együtt próbáltam sétáltatni Deltát az én kutyámat és Louie-t Aleden kutyusát, akire én vigyáztam akkor. - Nekem is van egy kutyám. Néha még vele egyedül is alig lehet bírni, főleg olyankor, ha meglát egy mókust vagy egy kóbor macskát. – csicsergek tovább miközben követem őt a bárig. Így, hogy belegondolok, meglepően keveset szoktam beszélni Deltáról. Pedig szegény prücsök több figyelmet érdemelne. De azért valljuk be nem szívesen könnyedén az ember egy vadidegen, póni méretű kutyával. Így az esetek túlnyomó részében csak a környékünkön szoktam vele sétálgatni és az ottani kutyafuttatókat szoktuk időről-időre, újra felfedezni.
A világ egyik igazi, nagy csodája vagy, mint a tűz, a vadvirágok vagy a tenger végtelensége.
★ foglalkozás ★ :
club manager & bartender
★ play by ★ :
Addison Rae
★ szükségem van rád ★ :
★ hozzászólások száma ★ :
98
★ :
Re: la première rencontre
Hétf. Aug. 19 2024, 23:37
the first meeting
Kimberly & Tyra
N
em lesz ez olyan vészes – álltatom magam, és mióta megláttam az üzenetet Caesartől, borsónyi méretűre zsugorodott össze a gyomrom, annyira izgulok. Valahogyan biztosan meg tudom oldani, hogy fogadjam a lányt meg elbeszélgessek vele addig, amíg haza nem ér Caesar, aztán akkor már ő úgyis elviszi a showt és tök jó lesz minden… csak addig kell kihúznom valahogyan. Miért nem mennek ezek a dolgok nekem? Bárcsak jobb lennék ilyesmiben… Tuti, hogy ha gyakorlom, akkor ügyesebb leszek. Vissza is írom neki gyorsan, hogy hoppanáljon, mert különben az életben nem ér haza Brooklynból. Akkorát sóhajtok, mintha nagyjából a világvégével kellene szembenéznem, pedig tudom, hogy nem olyan nagy dologról van szó, csak én vagyok hozzá béna. Fel sem tudok készülni rá rendesen lelkileg mert nem sokkal később már hallom is a kopogást. Megfordul a fejemben, hogy nem nyitom ki és csak kuksolok itthon a nagy csendben, de az tök gáz lenne, meg amúgy is felnőtt nő vagyok – haha. Amint néhány pillanat múlva megvan bennem az elhatározás, ki is nyitom az ajtót. Vajon látszik, a fejemen, hogy izgulok? Mosolyt varázsolok az arcomra, és bízom benne, hogy nem fog megharapni vagy valami. - Én is örvendek – felelem a bemutatkozást követően. – Mondanom sem kell, hogy én is nyilván nagyon sokat hallottam rólad, úgyhogy itt volt már az ideje a találkozónak igen – hű, el sem hiszem, hogy ezt a bonyolult mondatot ki tudtam nyögni baki nélkül. Elveszem a bort Kimytől, de mivel analfabéta vagyok hozzá, így rövid vizsgálódás után csak leteszem, aztán majd eldől, hogy ma kinyitjuk-e. Amint bezárom az ajtót, a szobára telepszik a csend, ami kissé kínos… sőt, nem kissé, nagyon, úgyhogy erőt kell vennem magamon, hogy ne legyek ennyire nyomi, meg ha gáz lenne a lány, Caesar biztosan nem szívesen dolgozna vele együtt, úgyhogy nem lesz itt baj, ugye Tyra? - Na igen, én sem számítottam arra, hogy ketten leszünk, de megoldjuk valahogyan szerintem – mosolygok rá és próbálok úrrá lenni azon, hogy tökre zavarban vagyok. Sóhajtok egy nagyot, hátha a friss oxigén segít az agyamnak helyrebillenni valamennyire. – Ja aha, tudom… - vigyorodom el, mikor korrigálja saját magát. – Nyugi, nagyjából tudom, hogy milyen kapcsolatban álltok – bár biztosan vannak olyan dolgok, amikről nem tudok, de már sikeresen túlvagyok a „szép csajok mindig Caesar körül lézengenek” problémámon. Eléggé büszke is vagyok magamra, hogy sikerült túllépnem ezen. Mikor itallal kínálom, egy kicsit meglepődöm a válaszán, szemöldökeim a homlokom közepéig szaladnak. - Víz? Tuti? – kérdezek vissza. – Mert van amúgy itthon egy csomó minden, akár csinálhatunk koktélt is vagy ilyesmit… - javaslom, miközben sétálok egyre bentebb a bejárattól. – Mármint, az nem biztos, hogy jó ötlet, ha én csinálok, de úgy hallottam, hogy te tök jól értesz az ilyesmihez – mosolygok rá most már kevésbé zavartan. Egy jó koktéllal talán elviselhetőbbé tehetjük a várakozást, míg Caesar megérkezik meg egyébként is jó csapatépítő tud lenni egy bármilyen közös tevékenység. - Én? Igazából még suliba járok, vagyis idén diplomázom majd… aztán utána még nem tudom, mit fogok csinálni – Gratulálni tudok magamnak, hogy egy ilyen kérdésre sem tudok normálisan válaszolni, tökre úgy tűnhet, hogy csak tengek-lengek a világban. – De szoktam kutyákat sétáltatni – teszem hozzá, s a fülem mögé rejtek egy kósza tincset. Elindulok a bárpult irányába – vagy tudom is én mi az, rengeteg pia van ott, meg jégkockák, tök szép poharak, meg ilyesmik. Ha Kimy továbbra is kitart amellett, hogy vizet kér, akkor előveszek egy poharat és töltök neki, de ha egyetért velem, hogy az alkohollal tök jól lehet oldani a feszültséget, akkor neki is állhatunk csinálni valami koktélt közösen.
I'm not crazy, my reality is just different, than yours
★ foglalkozás ★ :
dog whisperer
★ play by ★ :
Emma Watson
★ hozzászólások száma ★ :
128
★ :
Re: la première rencontre
Hétf. Aug. 12 2024, 18:13
Tyra & Kimberly
Be kell, hogy valljam, sosem gondoltam volna, hogy egyszer egy ennyire komolynak tűnő kapcsolata lesz Caesar-nak. Talán azért mert jól ismerem, vagy azért mert eddig nem voltak komolyanvehető kapcsolatai. Most viszont úgy fest a dolog, hogy Tyra igencsak jó hatással van rá. Én pedig ezért nagyon hálás vagyok neki, még úgy is, hogy tulajdonképpen nem is ismerem. Ennek ellenére akkor is elég fura ez az egész szituáció. - Örülök, hogy végre találkozunk. Caesar sokat mesélt rólad. – mosolygok továbbra is, miközben elfogadom a felém nyújtott kezét és gyengéden megrázom. Miközben Tyra a bort tanulmányozza én addig őt veszem alaposan szemügyre. Kíváncsi vagyok, hogy mit árul el róla a külseje, a viselkedése és az ahogyan lereagálja a jelenlétem. Nem szeretném, ha azt gondolná, hogy veszélyeztethetem a kapcsolatukat vagy bármi ilyesmi. Eszemben sincs beleavatkozni a kapcsolatukba, főleg úgy, hogy nekem is megvan a saját magánéletem, amivel végre van is időm foglalkozni. - Köszönöm! – felelem az invitálásra, miközben besétálok az ajtón. Meg sem tudnám mondani, hogy mikor jártam ebben a lakásban úgy, hogy nem a munkáé volt a főszerep. Ennek ellenére még mindig imádom ahogy kinéz. Egyszerű, letisztult és isteni a kilátás. Egyszerűen el sem tudom képzelni, hogy valaki bármilyen okból is eladjon egy ilyen lakást. De ha valaki mégis megtenné én a lelkem is kész lennék érte odaadni. Persze tisztában vagyok vele, hogy nekem sosem lesz ilyen lakásom. De azért álmodozni szabad. - Ohh…Ez így érdekes lesz. – jegyszem meg a mondandóm második felét szinte csak magamnak. Nem szeretném megbántani, de reménykedtem benne, hogy Caesar jelenléte majd egy kicsit oldja a hangulatot. Végtére is ez most mind a kettőnknek egy igazán idegen terep és be kell, hogy valljam nem igazán tudom, hogy mit is kellene ilyenkor csinálni. Sokszor és sok szituációban volt már részem, de ilyenben még nem. De valahol el kell kezdeni, nem? - Igen, egy párszor már megfordultam itt. – válaszolom kapásból, majd hirtelen eszembe jut, hogy ez hogyan is hangozhatott, így egyből korrigálom a dolgot. - Mármint nem úgy. Csakis munka ügyben és barátként. – próbálom meg tisztázni a helyzetet. De ez csak egyre rosszabb lesz. Aki régóta ismer már minket az pontosan tudja, hogy milyen jellegű a kapcsolatunk. Aki pedig nem ismer minket annak meg úgyis hiába magyarázkodnánk és egyébként is. Senkinek semmi köze ahhoz, hogy kivel milyen kapcsolatot ápolok, vagy éppen nem ápolok. - Egy pohár víz jólesne. – felelem, miközben elindulok a nappali irányába. Annyira abszurd, hogy ilyen feszültek vagyunk, miközben semmi okunk nincs rá. szóval valamit kezdenem kell magammal, ha nem akarom, hogy úgy üljünk itt mint két kókadozó virágszál ameddig Caesar haza nem ér. - Na és te mivel foglalkozol? – kíváncsiskodok egy kicsit, hátha ezzel végre sikerül beindítanom a beszélgetést. Mert ha egy picit is hasonlítunk akkor órákig tud majd beszélni a munkájáról, persze csak ha szereti azt csinálni.
A világ egyik igazi, nagy csodája vagy, mint a tűz, a vadvirágok vagy a tenger végtelensége.
★ foglalkozás ★ :
club manager & bartender
★ play by ★ :
Addison Rae
★ szükségem van rád ★ :
★ hozzászólások száma ★ :
98
★ :
Re: la première rencontre
Csüt. Aug. 08 2024, 16:33
the first meeting
Kimberly & Tyra
C
aesar szeretne bemutatni Kimynek. Csak kicsit fog el a szorongás a témától, de kénytelen vagyok megbarátkozni a gondolattal, hogy szép lassan meg kell ismernem a barátait, a családját, csak tökre semmi gyakorlatom ezekben a dolgokban és félek, hogy bénázni fogok. Bár, nem is én lennék, ha nem bénáznék, úgyhogy végül is talán jobb is felkészíteni magamat, hogy úgyis lesz valami. Igazából egy hete már ezen kattog az agyam és szaltózik is egy kicsit a gyomrom, ha eszembe jut, hogy közeledik a nap. Pedig tudom, hogy nem olyan nagy dolog ez, meg tök természetes, hogy szeretné, ha megismerném a hozzá közel állókat. Kimyt egyébként is láttam már párszor, de úgy igazán még nem találkoztunk, csak messziről. Gondolom idővel nekem is több kapcsolatom lesz vele, hiszen ő Caesar jobb keze és gyakran találkoznak meg jön be a lakásba is – legalábbis hallottam már, hogy volt itt, csak akkor épp a könyveimbe voltam temetkezve és hallottam őket kint. Tehát, egyszer túl kell esni ezeken és utána már nem lesz vészes – legalábbis ezzel nyugtatom magamat. Én itt vagyok a lakásban, mert suliban voltam és utána meg már nem mentem haza, úgyhogy megbeszéltük, hogy majd itt találkozunk Caesarrel és együtt várjuk Kimyt. Fura ebbe belegondolni, hogy bejöhetek már ide úgy, hogy ő nincs itt, és az, hogy így megbízik bennem, annyira sokat jelent nekem. Még mindig eléggé nehéz elhinnem, hogy itt vagyok és akkor ő Prince Charming én meg a szürke csaj, akibe beleszeretett. Vajon eljön majd az a pillanat az életemben, amikor nem fogok erre már rácsodálkozni, hanem csak tényként kezelem majd, mint a világon a legtermészetesebb dolgot? Az erkélyről bambulok ki a fejemből, nem is tudom mit nézek, talán a Parkot. Az apró embereket, akik olyan parányinak tűnnek innen fentről, mint egy gombostű feje. A tavat, amelynek sík tükrét meg-megfodrozza a szellő. Ezen szentimentális gondolataim közül rángat a valóságba a pittyegő hang, amelyet a mobilom ad ki. Gyorsan előkapom a zsebemből és rápillantok. Meg sem kell nyitni, mert a főképernyőn levő buborékban elfér az egész üzenet: „Kicsim, késni fogok, még mindig egy meetingen ülök Brooklynban, sietek <3” Ó, a csudába. Na ez így izgalmas csajbulinak ígérkezik. Megint úrrá lesz rajtam a szorongás, hogy mindjárt itt van Kimy, én meg Caesar nélkül, egyedül. A jelenléte megnyugtatna, ebben szinte biztos vagyok, de valahogyan csak megbirkózom a feladattal. Nem is nagyon van időm agyalni a dolgon, mert hallom bentről a kopogást. Elindulok az ajtó irányába és mint jó háziasszony, ajtót nyitok, hogy fogadjam a vendégünket. Még egy utolsó pillanatig megállok a zárt ajtó előbb, hogy vegyek egy mély levegőt és meggyőzzem magamat – legalábbis próbálkozom a dologgal -, hogy minden rendben lesz. Kinyitom az ajtót, és megpillantom azt a szép lányt, akit már volt szerencsém látni néhány alkalommal. - Szia, igen, én Tyra vagyok – mutatkozom be mosolyogva, s nyújtom a jobb kezem is kézfogásra, ha elfogadja. – Oh köszönjük szépen! – felelem a borra vonatkozóan, és átveszem tőle a felém nyújtott üveget. Egy pillanatig megnézem rajta a címkét, de amúgy tökre nem értek a borokhoz, úgyhogy csak elolvasom, hogy valóban az lehet benne, amit mond. Nem mintha nem hinném el vagy valami… - Igen, majd kinyitjuk a vacsinál, szuper lesz – teszem hozzá. Bár gőzöm sincs, hogy ahhoz a kajához illik-e majd, én annyira nem értek ilyen dolgokhoz, de felvállalom, hogy béna vagyok hozzá. – Gyere csak bentebb – nyitom ki az ajtót egy kicsit jobban, bár nem tudom, miért teszem, talán így akarom jelezni neki, hogy bejöhet. Nem tudom, néha olyan hülyeségeket csinálok, hogy magam sem értem, hogy jutnak eszembe. Amikor belép, bezárom az ajtót, a bort pedig továbbra is a kezemben szorongatom. Csak kicsit vagyok zavarban. - Caesar sajnos késni fog, nem tudom mikor ér haza, de igyekszik – közlöm vele a váratlan körülményt. Remélem, hogy nem fogja meggondolni magát emiatt. – Gondolom, ismered a helyet – mosolygok rá zavaromban. Minek mondok ilyesmit? – Öhm… kérsz valamit inni? - kérdezem, hogy jó vendéglátónak tűnjek.
I'm not crazy, my reality is just different, than yours
★ foglalkozás ★ :
dog whisperer
★ play by ★ :
Emma Watson
★ hozzászólások száma ★ :
128
★ :
la première rencontre
Szer. Aug. 07 2024, 22:23
Tyra & Kimberly
Be kell vallanom, hogy a többieknek igazuk volt. Már tényleg tarthatatlan volt már az az állapot, amit csináltam. De amióta Levit előléptettem és egyre több feladatot adok át neki, nekem is egyre több a szabadidőm. Aminek egy kiadós részét végre csak és kizárólag magamra tudom fordítani. Hetek óta ma végre sikerült eljutnom fodrászhoz is és még a vacsorához szánt ajándékról sem feledkeztem meg. De úgy fest, hogy az utóbbi hónapok feszített tempója miatt elvesztettem az időérzékemet, ami miatt most is éppen késésben vagyok. Az évek alatt amióta ismerem Caesar-t, szinte egyszer sem fordult meg a fejemben, hogy majd a barátnőjével fogok együtt vacsorázni „édes” hármasban. Pedig igazából számíthattam volna rá és most ezt fogom tenni. Abból ahogy a múltkori találkozásunk alkalmával mesélt róla, azt hiszem, hogy semmi problémánk nem akad majd egymással. Végtére is mi akadhatna? A kezemben egy nagyszerű francia cabernet sauvignon-nal indultam meg a lift irányába. Fogalmam sincs, hogy mire is számítsak, hiszen csak annyit tudok biztosan, hogy teljesen elcsavarta Caesar fejét és az a lüke, fülig szerelmes. Úgyhogy annak rendje és módja szerint amikor a lift ajtaja kinyílt, megigazítottam a hajam, a fehér kis ruhámat és bekopogtam az ajtón. Az anyám mindig is arra tanított, hogy illedelmesen kell viselkedni és nem ronthatunk be csak úgy valakinek az otthonába, még akkor sem ha az a valaki már szinte az idők kezdete óta az életünk része. Egy rövid ideig ott álldogáltam és már kezdtem azt hinni, hogy rosszul emlékeztem az időpontot illetően amikor végre motoszkálást hallottam az ajtó túloldaláról. Amikor végre kinyílt az ajtó, ott állt velem szemben egy csinos és az eddigiekkel más adottságokkal rendelkező nő aki legalább, ha nem jobban, szavarban volt az adott szituáció miatt, mint én magam. - Szia! Kimberly vagyok. Te pedig biztosan Tyra. Ugye? – mosolygok rá bátorítólag. Nem szeretném, ha már az első pillanatban azt gondolná rólam, hogy egy őrült nőszemély vagyok, aki a pasija körül lebzsel és le szeretné csapni a kezéről. - Ohh, még mielőtt elfelejtem. Ezt nektek hoztam, egy 2001-es Cabernet Sauvignon. Remélem szereted a bort. – nyújtom át neki az eddig a kezemben tartott üveget. Nem sokszor fordult eddig elő velem, hogy zavarban voltam egy-egy adott szituációban, de most úgy érzem magam, mint aki totálisan el van veszve. Esküszöm, hogy még akkor sem éreztem magam ennyire elveszettnek amikor megérkeztem az egyetemre.